Tilknytningsteori
Tilknytning til spædbørn er et særligt bånd, der først udvikles i spædbarnsalderen. Det er det første forhold, et spædbarn har, som regel til sin mor eller sine forældre.
Udviklingspsykolog Mary Ainsworths forskning på spædbørn i 1960'erne og 70'erne viste, at børn kan have forskellige tilknytningsmønstre. Dette afhænger hovedsageligt af, hvordan de har oplevet deres tidlige omsorgsmiljø. De tidlige tilknytningsmønstre former igen - men bestemmer ikke - individets forventninger i senere relationer.
I det første udviklingsstadie ammer moderen barnet, og moderen og spædbarnet/spædbørnene forbliver fysisk tæt på hinanden, medmindre moderen skal gå ud for at søge føde (osv.). Mens moderen er væk, forbliver spædbarnet/ungerne skjult(e) og stille, nogle gange i en rede eller hule.
Spædbarnsalderen er en afgørende tid for udvikling - fysisk vækst og læring, udvikling af sociale færdigheder til at interagere med andre og til at lære livsfærdigheder, f.eks. hvad de skal spise, og hvordan de skal reagere, når rovdyr er i nærheden.
Barndommen er også en tid, hvor hjernen udvikler sig. Hos pattedyr er det kun nogle former for adfærd, der er fast indlejret i hjernen som et fast handlingsmønster. En stor del af adfærden er genetisk bestemt kun som potentielle adfærdssystemer, der skal aktiveres og udvikles. Disse omfatter:
- udvikling af opfattelsen
- fastlæggelse af normer for kroppen
- programmering af tidlige erfaringer til adfærdsmønstre
- evnen til at identificere andre i ens egen gruppe som personer, der føler og reagerer på samme måde som en selv - spejlneuroner er involveret i dette.
Med deres stigende størrelse af neocortex har primater, og især mennesker, gradvist mere komplekse sociale adfærdsmønstre. Amning er en integreret del af dette og tjener fire funktioner:
- det giver mad
- den hjælper moderen og barnet med at blive sammen - i nærheden af hinanden - for at beskytte barnet;
- det giver spædbarnet mulighed for at observere og interagere med sin mor og lære gennem denne erfaring.
- modermælken indeholder antistoffer. Dette giver midlertidig beskyttelse mod visse infektioner, indtil barnets eget immunsystem er modnet.
Hvis ungen er en del af et kuld, leger den med sine kuldkammerater; hvis den er en enkelt unge, vil den efter den første tid som spæd begynde at lege med andre unge i nærheden, tæt nok på til at moderen hurtigt kan reagere på eventuelle problemer.
Sygepleje kræver nærhed; nærhed letter social interaktion, og social interaktion er afgørende for overlevelse. Tilknytning findes i varierende grad blandt ikke-menneskelige pattedyr; den er stærkt forøget, især hos mennesker. I jæger-samler- og landsby-landbrugssamfund bar moderen typisk barnet eller efterlod det kortvarigt hos en allomoder - en person, som barnet vil have et livslangt forhold til, f.eks. en bedstemor, en tante eller en ældre søskende. Kun med fremkomsten af civilisation og velstand, og især inden for de sidste 60 år, er dette mønster for børneopdragelse, der er indlejret i vores pattedyrs biologi, blevet ændret væsentligt.
Konklusioner: Spædbørns tilknytning er et adfærdsmæssigt system med mange formål, der er afgørende for sociale dyr. I spædbarnsalderen etableres adfærdsmønstre, som danner grundlag for andre langsigtede relationer. Det primære formål med tilknytning, som oprindeligt var at beskytte spædbarnet, blev snart at støtte hjernens udvikling. Andre funktioner er etablering af homøostase i fysiologiske systemer, social og følelsesmæssig udvikling og læring. Tilknytning til spædbørn findes i en vis grad hos alle pattedyr og er stærkt udvidet hos mennesker. Tilknytning er et adfærdssystem, som er til stede ved fødslen, men som skal aktiveres og udvikles.
![I de første måneder af deres liv føler babyer sig knyttet til alle, der er tæt på dem.](https://alegsaonline.com/image/220px-Father_and_child,_Dhaka.jpg)
![Zoom](https://www.alegsaonline.com/zoom.png)
I de første måneder af deres liv føler babyer sig knyttet til alle, der er tæt på dem.
Oversigt
For det meste er det barnets mor og far, der tager sig af barnet. Hvis moderen eller faderen kommer, når babyen græder, og behandler babyen med ømhed, lærer babyen, at forældrene vil tage sig af den. Hvis moderen eller faderen smiler til barnet, taler til barnet, synger for barnet og holder om barnet, selv når det ikke græder, lærer barnet, at forældrene elsker det. Når en baby har lært, at den er elsket, og at der bliver taget hånd om den, hvis den græder, vokser den som regel op og bliver et menneske, der forventer, at andre mennesker er søde. Når et barn føler sig elsket og passet på og tror, at andre mennesker vil være søde, siges det, at barnet er trygt knyttet til sig selv.
Teorier
To personer var vigtige for at tænke over og skrive om tilknytningsteori: John Bowlby og Mary Ainsworth.
Bowlby skrev, at den omsorg og kærlighed, som et barn får fra sine forældre, får det til at danne en vigtig idé. Han kaldte denne idé for den indre arbejdsmodel. Den indre arbejdsmodel er den måde, som babyen eller barnet tænker om sig selv, sine forældre og andre mennesker. Når forældrene har taget sig kærligt af en baby og et barn, vokser det op med en positiv intern arbejdsmodel. Dette barn vil tænke, at det er elskeligt, fordi det blev elsket. Det vil tænke, at forældrene er gode, fordi de var omsorgsfulde. Og barnet vil ikke være bange for at forsøge at blive venner med nye mennesker, fordi det vil forvente, at folk er søde. Børn, der har en positiv indre arbejdsmodel, vil sandsynligvis også være søde mod andre mennesker. Bowlby mente, at en positiv indre arbejdsmodel ville hjælpe folk med at få venner.
Bowlby skrev, at tilknytningsprocessen hos mennesker var som den nærhed, der findes mellem mor og baby chimpanser, gorillaer og orangutanger. Hos mennesker mente Bowlby, at tilknytningen udviklede sig gradvist i fire trin.
Mary Ainsworth så, hvordan mødre behandlede deres babyer i forskellige byer og lande. Hun så, at mange af de måder, mødre og babyer opførte sig på, var de samme, selv om familiernes liv var meget forskellige. Ainsworth lavede en måde at teste, hvordan tilknytningsforholdet mellem en mor og hendes lille barn. Hun kaldte det "Den mærkelige situation".
Spørgsmål og svar
Q: Hvad er spædbarnstilknytning?
A: Spædbarnstilknytning er et særligt bånd, der først udvikles i spædbarnsalderen. Det er det første forhold, et spædbarn har, normalt til sin mor eller sine forældre.
Q: Hvad fandt Mary Ainsworths forskning om menneskebørn?
A: Mary Ainsworths forskning viste, at børn kan have forskellige tilknytningsmønstre, hovedsagelig afhængigt af, hvordan de har oplevet deres tidlige omsorgsmiljø.
Spørgsmål: Hvordan ammer moderen barnet i den første udviklingsfase?
A: I den første udviklingsfase ammer moderen barnet og forbliver fysisk tæt på det, medmindre hun skal gå ud for at finde mad (osv.). Mens hun er væk, forbliver spædbarnet eller spædbørnene skjult(e) og stille, nogle gange i en rede eller hule.
Sp: Hvilke funktioner har amning for spædbørn?
A: Amning har fire funktioner for spædbørn: det giver dem mad, hjælper dem med at holde dem sammen med deres mor for at beskytte dem, giver dem mulighed for at observere og interagere med deres mor og lære gennem denne erfaring og bærer antistoffer, som giver midlertidig beskyttelse mod visse infektioner, indtil deres eget immunsystem er modent.
Sp: Hvordan kan primater have en mere kompleks social adfærd end andre pattedyr?
Svar: Primater har gradvis mere kompleks social adfærd end andre pattedyr på grund af deres stadig større neocortex. Dette omfatter udvikling af opfattelsen, der fastlægger normer for kroppen, programmering af tidlige erfaringer til adfærdsmønstre og evnen til at identificere andre i ens egen gruppe som individer, der føler sig ens med dem selv.
Spørgsmål: Hvordan er vores pattedyrs biologi blevet ændret af civilisationen og rigdom?
A: Med civilisationen og rigdommen fulgte ændringer i opdragelsespraksis, som var indlejret i vores pattedyrsbiologi, f.eks. at mødre typisk ikke bar deres børn eller efterlod dem kortvarigt hos en allomoder som f.eks. en bedstemor eller tante.
Sp: Hvad er nogle af formålene med tilknytning af spædbørn?
Svar: Det primære formål med tilknytning af spædbørn er at støtte hjernens udvikling og samtidig etablere homøostase i de fysiologiske systemer, social og følelsesmæssig udvikling, indlæring af færdigheder såsom hvad man skal spise, når rovdyr er i nærheden, og fremme social interaktion, som er afgørende for overlevelse.